TANSSII SUSIEN KANSSA Extended edit: subisebbo
- Onko tämä viimeinen? - En tiedä. Myös eetteri on loppu.
Kristus.
Sinä siellä! Onko tämä viimeinen?
Mikä sotku.
Ainakaan kuoliota ei ole.
Kohta on, ellei sitä leikata irti.
En voi sahata, jos silmäni eivät pysy auki.
Olen pahoillani.
Otetaan kahvia. Hän voi odottaa hetken.
Voi luoja.
Kaukoputki.
- Tuckerin miehet? - Uskon niin, sir.
Kauanko tätä on kestänyt?
Löysimme heidät aamulla, sir. He ovat olleet täällä kaksi päivää.
Sinäkö siinä, luutnantti?
Mokomat paskiaiset.
Hei, poika, paras mennä suojaan.
Tosi on. Nämä pojat osaavat ampua. Tule suojaan.
No niin.
Auttakaa mies ylös.
Kävitkö sairaalassa?
Siitä ei ollut apua.
Mitä täällä tapahtuu?
Se on hyvä kysymys.
Voisit kysyä majurilta.
Mutta hän ei tiedä.
Hänellä on kiireitä.
Hän selvittää, miten persikkajäätelö pääsi loppumaan upseerien messistä.
Sitten on tietysti kenraali.
Hän tuli katsomaan näytöstä.
Mutta näytöstä ei ole.
Se ei ole ihan totta, mutta pallomme ammuttiin heti alas.
Kumpikaan ei ole yrittänyt. Pattitilanne sen kuin jatkuu.
Majuri katsoo kenraalia.
Hän tuumii, että pitäisi tehdä jotain.
Tiedät, mitä se tarkoittaa.
En totisesti haluaisi olla ensimmäinen kentän ylittäjä.
Heidän pitäisi olla yhtä kurjassa jamassa kuin me.
Kaikki tietävät, että Tuckerin miehet ovat lujaa tekoa.
Toistaiseksi on tapettu vain kolme lypsylehmää.
Se tietysti muuttuu pian.
Senkin äpärä.
Jotkut pojista sanovat, että jos emme kerran aio taistella...
koko sotkun voisi sopia pokeria pelaamalla.
Se vasta olisi näky.
Kuomat istuisivat keskellä kenttää ja lätkisivät korttia.
Mitä nyt, sir?
Näyttää itsemurhalta.
Tucker!
Mitä hän tekee?
- Mitä oikein sanoit hänelle? - En sanonut mitään.
Tule takaisin, senkin äpärä!
- Toista kertaa et selviä! - Se sopii minulle.
Anna anteeksi, Isä.
- Hän tulee takaisin! - Olkaa valmiina, pojat!
- Ray! - Jyvällä.
Älkää...
Älkää viekö jalkaani.
Lepää rauhassa, poika. Saat pitää jalkasi.
Luoja olkoon todistajani, saat pitää sen.
- Tuokaa ambulanssini. - Sir?
Tuokaa ambulanssini ja lekurini!
Täällä on upseeri, joka on jonkin arvoinen.
Elämän eriskummallisuutta ei voi mitata.
Yrittämällä kuolla tulin ylennetyksi elävän sankarin asemaan.
Sain myös Ciscon -
luotettavan ratsun, joka kantoi minua kentällä.
Toivuttuani sain siirron valitsemalleni vartioasemalle.
Verilöyly jatkuu idässä, kun saavun Fort Hayesiin -
miesten ja tarvikkeiden saarelle keskellä loputonta preeriaa.
- Luutnantti. - Luutnantti.
Mistä löydän majuri Fambrough'n?
- Käytävän päästä. - Kiitos.
"Luutnantti John J. Dunbar."
Luutnantti John J. Dunbar?
- Kyllä, sir. - "Kyllä, sir."
Vai intiaanintappaja?
Anteeksi?
Tämän mukaan teidät sijoitetaan rajalle. Se on intiaaniseutua.
Päättelin, että olette intiaanintappaja.
En kohonnut virkaani olemalla typerä.
- Ette, sir. - "Ette, sir."
Tämän mukaan teille on myönnetty kunniamerkki.
Kyllä, sir.
Ja teidät lähetettiin tänne?
Itse asiassa pyysin päästä tänne.
Niinkö? Miksi?
Olen aina halunnut nähdä rajan.
Ettäkö haluatte nähdä rajan?
Kyllä, sir. Ennen kuin sitä ei enää ole.
Oli fiksua tulla suoraan luokseni.
Herra...
ritari.
Lähetän teidät ritarin asialle.
Raportoitte kapteeni Cargillille -
valtakunnan etäisimmällä etuvartiolla Fort Sedgewickissä.
Oma sinettini takaa turvallisuutenne -
kulkiessanne villien ja vihamielisten seutujen halki.
- Minä mietin... - Niin?
Minä mietin, sir, että miten pääsen sinne.
Luuletteko, etten tiedä?
- En, sir. - Luulettepas.
- Minä en vain... - Suu kiinni.
Olen avokätisellä tuulella. Suon teille lahjan.
Näettekö tuon maalaisen?
Hän on nimeltään Timmons.
Hän lähtee iltapäivällä Fort Sedgewickiin. Voitte mennä mukana.
Hän tuntee tien. Kiitos, siinä kaikki.
Herra ritari?
Olen juuri kussut housuihini.
Eikä kukaan mahda sille mitään.
Matkallenne!
Ja minun matkalleni!
Oikealle, Jim! Oikealle, Jim!
- Huomiseksi. - Selvä, sir.
Otan kruununi nyt.
- Sir? - Haluan kruununi nyt.
- Anteeksi, sir. - Kuuroko olet, tollo?
Haluan kruununi, piru vie!
Nyt! Nyt!
- Ei. - Sir...
- Haen kruununne. - Ei.
Ei.
Majuri?
Kuningas on kuollut.
Kauan eläköön kuningas.
Majuri on siellä!
Se kuului sisältä!
Vasemmalle, Jim ja Jake! Vähän vasemmalle, Jim!
Vasemmalle.
Oikealle, Jim! Oikealle, Jim!
Oikealle, oikealle.
Mitä hittoa se oli?
Mitä se oli?
Mitä hittoa tuo on?
Mikset pane tuota kirjaasi?
Ilman matkakumppaniani tämä olisi elämäni parasta aikaa.
Hän tarkoittaa hyvää mutta on ehkä inhottavin koskaan tapaamani mies.
Kuinka kauas vielä?
Kauas.
Kuinka kauas?
Ehkä 60 - 80 km.
Mikä kiire Sedgewickiin on?
Siitä tulee asemani.
Kotini.
Vaatimaton mies, pakko myöntää.
Katso tuonne.
Mitä sinulla on?
Idässä joku miettii, miksei hän kirjoita.
Mikä typerys.
Herätys, Timmons.
Timmons.
Herää.
Ala nousta.
Herätys!
Joku tökkäisi takamustani. Olitko se sinä?
Helkkari!
Kirottua.
Siihen tulee jälki.
Alikersantti Guest.
Teidän ei tarvitse puhua, olkaa hyvä ja tulkaa ulos.
Se loppuu nyt.
Kokoontukaa luokseni.
Te vihaatte minua.
Mutta minä en vihaa teitä.
Te jäitte.
Jäitte vaikka hevosemme vietiin.
Jäitte karkureiden jätettyä meidät.
Jäitte vaikka armeija unohti meidät.
Olen odottanut vankkureita Fort Hayesista.
Aivan kuten tekin.
Joka kurja päivä.
Voin vain sanoa, että olen ylpeä teistä.
Pakatkaa tavaranne. Lähdemme täältä.
Armeija painukoon helvettiin.
Menkää. Pakatkaa tavaranne.
Miksemme ole nähneet biisoneita?
Kuka biisoneita tajuaisi.
Ei niistä tiedä. Joskus niitä ei näe päiväkausiin.
Joskus niitä on tiheänään kuin kutreja huoran päässä.
Entä intiaaneja?
Intiaaneja? Saakelin intiaanit!
Niitä paskiaisia näkee mieluiten vain kuolleena.
Pelkkiä varkaita ja kerjäläisiä.
Ylös!
Eipä ole hääppöinen, vai mitä?
Mene tuonne alas.
- Miksi? Ei siellä ole mitään. - Koska sanoin niin.
Mene tuonne alas.
Mikä paskiainen!
Täällä ei ole mitään, luutnantti.
Hei!
Ei täällä ole mitään, luutnantti.
Luutnantti!
Kaikki ovat karanneet tai kuolleet.
No niin.
Puretaan vankkurit.
Ettäkö jätettäisiin kaikki tänne?
Minä jään myös.
Täällä ei ole mitään.
Ei tällä hetkellä.
Emme tiedä, mitä on tapahtunut.
Siispä koska...
Koska asiat nyt ovat näin -
voimme yhtä hyvin kääntyä ja palata takaisin.
Tämä on vartioasemani.
- "Tämä on vartioasemani"? - Niin.
"Vartioasema"?
Jeesus H. Kristus. Oletko hullu?
Luutnantti.
Nopea paskiainen.
- Kristus! - Tämä on vartioasemani.
Laske se. Laske se.
Nämä ovat aseman elintarvikkeet. Tule alas vankkureilta.
- Laske se. - Auta purkamaan lasti.
Me vain rupattelemme. Pane se alas.
Kerron heille, missä olet.
Hyvä.
Onnea matkaan, luutnantti.
Kiitos.
Jake ja Jim!
Kelpo muulit.
Ylös nyt!
Olen saapunut hylättyyn Fort Sedgewickiin.
Odotan varuskunnan paluuta tai viestiä päämajasta.
Asema on erittäin huonossa tilassa -
ja olen määrännyt itseni siivoustehtäviin huomisesta alkaen.
Tarvikkeita on runsaasti -
ja maaseutu on sellainen kuin olin unelmoinut.
Maan päällä ei voi olla toista tällaista paikkaa.
Tuhma hevonen.
Eläimiä lammessa ei ollut myrkytetty vaan ammuttu.
Mutta miksi? Huvistako vai kiusaksi?
Miehet olisivat voineet olla nälissään -
mutta mätänevät ruhot puhuvat sitä vastaan.
Luolat ovat vieläkin isompi arvoitus.
Mikä olisi voinut ajaa miehet luoliin?
Ehkä he olivat peloissaan.
Ehkä täällä oli ollut kapina.
Vihjeet eivät käy järkeen.
Ehkä täydennys antaa selityksen.
Mennään, Cisco. Vielä kerran.
Ylös!
Anna mennä. Ylös, Cisco!
Ylös!
Ylös. Juuri noin.
Rauhallisesti.
Vain valkoinen mies tekisi tulen kaikkien nähtäväksi.
Ehkä heitä on enemmän kuin yksi.
Ehkä heitä on kolme tai neljä.
Tiedän kolme tai neljä, jotka eivät palaa kotiin.
Meillä ei ole saalista.
Meillä ei ole kiväärejä.
Valkoisilla miehillä on kiväärejä.
Vaikea sanoa, kuinka monta tuolla on.
Meidän pitäisi antaa tämän olla ja mennä kotiin.
Mene sitten.
Mieluummin kuolisin -
kuin kiistelisin yhdestä savujuovasta omassa maassani.
Hän ei lopeta ennen kuin me kaikki olemme kuolleet.
Voi minua...
Älkää satuttako muulejani.
Lopettakaa.
Älkää satuttako muulejani.
Olen tyytyväinen työni tuloksista -
vaikka koko rumuutta en voikaan korjata.
Tämä törkeä välinpitämättömyys paranee hitaasti kuin mustelma.
On kulunut melkein 30 päivää.
Nautin nyt arjestani Fort Sedgewickissä -
etenkin päivittäisestä tiedustelusta Ciscon kanssa.
Joka päivä menemme kauemmas preerialle, ja joka löytö, iso tai pieni, piirtyy mieleeni.
Tuntuu kuin olisin autiosaarella, koska kukaan ei ole vielä tullut.
Voin vain olettaa, että armeija ratkaisee syntyneen ongelman.
Ehkä tämä on hölmöä -
mutta kun katson itään -
toivon aina, että sotilaat ovat tulossa.
Kapteeni Cargillista ei näy edelleenkään merkkiäkään.
Vaikka tarvikkeita on paljon, säännöstelen ruokaa -
kuin täällä olisi täysi miehitys.
Yksi susi tuntuu kiinnostuneen paikasta.
Se ei tunnu haluavan aiheuttaa kiusaa -
ja on Ciscon ohella ainoa seuralaiseni.
Se on ilmestynyt paikalle menneinä kahtena iltapäivänä.
Sillä on lumivalkoiset tassut.
Jos se tulee huomenna, annan sille nimeksi Kaksi Sukkaa.
Melkein kuukausi, eikä kukaan ole tullut.
Mitä kauemmin tämä tilanne jatkuu, sitä vähemmän uskon sen muuttuvan.
Sateen pakotettua minut sisälle pariksi päiväksi aloitin markiisin.
Olen yksinäisempi kuin koskaan mutta vilpittömästi en onneton.
Sinä siellä!
Hei!
Olen tavannut ensimmäisen villin intiaanin.
Yksi tuli linnakkeelle ja yritti varastaa hevoseni.
Kun tulin esiin, hän pelästyi ja pakeni paikalta.
Päätin haudata ylimääräiset aseet, jotteivät ne päädy vihollisen käsiin.
Pidän vain välttämättömimmät käsillä.
Iltapäivisin käyn ratsailla tarkastuskierroksella -
pitäen linnakkeen aina näkyvissä.
Varaudun toiseen vierailuun.
En tiedä, kuinka monta heitä täällä on -
mutta oletan, että yhden kanssa on toinenkin.
Olen yrittänyt luoda mielikuvan vahvuudesta ja vakaudesta.
Olen kuitenkin yhä yksin, ja jos joukot eivät saavu pian -
kaikki on ehkä menetetty.
Potkiva Lintu on ollut omissa oloissaan pari viime päivää.
Lääkemiehen ei ole hyvä olla niin yksin.
Mitä hänen vaimonsa sanoo?
Että hän pysyy omissa oloissaan.
En minä sitä kysynyt.
No mitä sitten?
Mitä hän sanoi?
Että hän pysyy omissa oloissaan.
Niin hän sanoi.
Nuiji liha pehmeäksi.
Hampaisiini sattuu.
Saako tulla?
Ei, hän voi istua kanssani.
Maamme näyttää hyvältä tänä kesänä -
mutten ole käynyt katsomassa sitä.
Biisonit ovat myöhässä.
Ja ainainen huoleni on, riittääkö ruoka lapsille.
Ajattelin tanssia.
Tanssi on aina hyvä idea.
Olisi hyvä saada vahva merkki.
Merkit ovat sellaisia, että enteet hyvästä ja pahasta tunnemme.
Joskus ne ovat outoja ja vaikeasti ymmärrettäviä.
Viisas mies ajattelee näitä asioita.
Jos hän on yhä ymmällään, hän kysyy joltakulta neuvoa.
Esimerkiksi sinulta tai minulta.
Viisas mies tekee niin.
Minä olen nähnyt sellaisen merkin.
Niinkö?
Näin miehen.
Alastoman ja valkoisen.
Oliko hän varmasti mies?
Hänellä oli pili.
Puhuitko hänelle?
En.
Mitään ei ole kuulunut kahteen päivään.
Läsnäolostani on varmasti raportoitu.
Olen valmistautunut kaikin mahdollisin keinoin.
Puolustukseni on riittämätön, koska olen yhä yksin.
Mutta yritän tehdä vaikutuksen, kun he tulevat.
Odottamista.
Jälkikirjoitus.
Tapaamani mies oli mahtavan näköinen kaveri.
Hän voi olla jumala.
Tai valkoinen päällikkö erikoiskyvyin.
Siksi meidän pitäisi puhua hänen kanssaan.
En pidä näistä puheista valkoisesta miehestä.
Mitä hän onkaan, hän ei ole sioux, eli hän on vähäisempi.
Kun kuulen, että valkoiset tulevat, haluan nauraa.
Veimme heiltä sata hevosta.
Siinä ei ollut kunniaa.
He eivät osaa ratsastaa tai ampua.
He ovat likaisia.
Ne sotilaat eivät kestäisi täällä edes yhtä talvea.
Heidän kansansa kukoistaa?
Uskon, että he kaikki kuolevat pian.
Se typerys on luultavasti eksynyt.
Tuuli Hiuksissaan puhuu vahvoja sanoja, ja olen kuullut ne.
Valkoiset tosiaan ovat huono ja vaikeaselkoinen rotu.
Mutta uskokaa pois, valkoiset ovat tulossa.
Jopa vihollisemme ovat sitä mieltä.
Kun näen miehen yksin ja ilman pelkoa maassamme -
en usko hänen eksyneen. Hänellä saattaa olla lääkettä.
Näen miehen, joka saattaa puhua -
tulossa olevien valkoisten puolesta.
Sellaisen miehen kanssa voisi tehdä sopimuksia.
Potkiva Lintu katsoo aina tulevaan. Se on hyvä.
Mutta tämä mies ei voi peittää majojamme tai ruokkia lapsiamme.
Hän ei merkitse meille mitään.
Otan miehiä.
Ammumme nuolia valkoiseen mieheen.
Jos hänellä on lääkettä, häneen ei satu.
Jos hänellä ei ole lääkettä, hän kuolee.
Kukaan ei voi sanoa toiselle, mitä tulee tehdä.
Mutta valkoisen miehen tappaminen on vaikea asia.
Jos tappaa yhden, heitä tulee lisää.
Näistä kysymyksistä on helppo hämmentyä.
On vaikea tietää, mitä tehdä.
Meidän pitäisi puhua tästä enemmän.
Muuta minulla ei ole sanoa.
Mikä nyt on?
Meistä tämä ei ole hyvä idea.
Jos viemme valkoiselta jumalalta hevosen, meistä lauletaan lauluja.
Ehkä.
Pääsemme ryöstöretkille.
Kuka saa hevosen?
Minä.
Jaamme sen. Kuka nyt sanoo, ettei tämä ole hyvä idea?
Aina sama juttu.
Joka kerta.
Kyllä, sir, olen... Ei, minä kysyn, sir.
Meistä tulee sankareita!
Meistä lauletaan lauluja!
Mitä tapahtui?
En tiedä. Käsivarteni ei toimi.
Et olisi saanut pudota. Nyt joudumme hankaluuksiin.
Sinä sen keksit!
Keksin viedä hevosen, en pudota.
Saukko satutti itsensä.
Mitä sinä toljotat? Minuun tässä sattui!
Minuunkin sattuu, kun isäni kuulee. Hän piiskaa minua jousipyssyllään.
Olen Tuuli Hiuksissaan!
Näetkö, etten pelkää sinua?
Näetkö?
Joukko joka lähti uteja vastaan, palaa.
Moni sydän on maassa.
Tajuan nyt, että olin väärässä.
Kaiken aikaa olen odottanut.
Odottanut mitä?
Että minut löydettäisiin?
Että intiaanit veisivät hevoseni?
Että näkisin biisonin?
Saapumisestani asti olen elänyt hyvin varovaisesti.
Siitä on tullut paha tapa, ja olen saanut tarpeeksi.
Huomenaamuna ratsastan tapaamaan intiaaneja.
En tiedä, miten siinä käy tai onko se viisasta -
mutta minusta on tullut maalitaulu. Se ei tee hyvää vaikutelmaa.
Odottaminen on ohi.
Mitä sinä toljotat?
Pentele!
Ei. Odota.
Odota.
Tarvitset apua. Olet loukkaantunut.
- Tarvitset apua... - Ei!
Anna kun... Tarvitset apua.
Tarvitset apua. Olet loukkaantunut. Anna minun auttaa.
Anna minun auttaa sinua.
Olet loukkaantunut. Loukkaantunut.
Älä!
Hän on loukkaantunut.
Et ole tervetullut!
Ei. Hän on loukkaantunut.
Mene pois täältä!
Seis.
Sotilas ei tullut taistelemaan.
Hän lähtee, ja me päästämme hänet.
Olen samaa mieltä kuin Potkiva Lintu.
Menemme puhumaan valkoiselle miehelle.
Selvitämme, miksi hän on täällä.
Jos neuvosto päättää puhua valkoiselle miehelle, olkoon niin.
Muttei ole oikein, että suuri päällikkö Kymmenen Karhua -
kysyy mitättömältä tunkeilijalta -
jolla on vain fiksu hevonen ja valkoisen miehen vaatteet.
Minä en mene.
Sinä menet.
Ja sinä menet.
Muuta minulla ei ole sanoa.
Tervetuloa.
Hei.
Tulkaa.
Istukaa, olkaa hyvät.
Istukaa alas.
Odottakaa hetki.
Hän on järjetön.
Tatanka.
Tatanka. Biisoni.
Hurjapää, kuten häntä kutsun, vaikuttaa kovalta.
En haluaisi taistella häntä vastaan.
Hän vaikuttaa olevan rehellinen ja hyvin suorapuheinen.
Pidän hiljaisesta miehestä paljon.
Hän on ollut maltillinen ja utelias, ja tuntuu haluavan kommunikoida.
Arvelen, että hän on tärkeä mies kansansa parissa.
Biisoni.
Uskoakseni tein toisella vierailulla vielä paremman vaikutelman.
Näytin heille kahvimyllyn, jotain mitä kukaan heistä ei ollut nähnyt.
Eikö kahvi ole hyvää?
Ehkä se on liian vahvaa.
Sokeria.
Pane sekaan.
Maista sitä.
Sokeria.
Haluatko?
Tuo on paljon.
On mukavaa vihdoin saada seuraa.
Paljon jää sanomatta. Minusta tuntuu, että he -
etenkin hiljainen mies, haluavat minulta jotakin.
Annoin heille kahvia ja valtaosan sokerista.
Ei se olisi muutenkaan riittänyt.
Uskoakseni en liioittele sanomalla, että tämä on hyvien suhteiden alku.
Seisoo Nyrkki Pystyssä.
Puhumme hetken.
Paranevatko haavasi hyvin?
Paranevat.
Oletko onnellinen täällä perheeni luona?
Olen iloinen, että olen täällä.
Kaipaan aviomiestäni.
Ehkä menet uusiin naimisiin, kun aika on sopiva.
Ehkä.
Olemme kuulleet, että valkoiset tulevat.
He tulevat kaikkien maahan.
He ovat pian meidän maassamme.
Valkoinen mies, joka asuu vanhassa linnakkeessa...
Olen käynyt hänen luonaan. Hänen sydämensä on hyvä.
Pelkään linnakkeen valkoista miestä.
Pelkään, että hän kertoo muille, että olen täällä.
Pelkään, että he yrittävät viedä minut pois.
Olen kuullut heidän vievän ihmisiä.
Leirin soturit taistelisivat heitä vastaan.
En osaa tehdä valkoisen miehen kieltä. Hän ei puhu sioux-kieltä.
En ole tehnyt sitä kieltä pitkään aikaan.
Haluan, että sinä yrität.
- En osaa. - Osaat kyllä.
- En voi. - Kyllä voit.
En voi. Se on kuollut minussa.
En pyydä sitä itseni vaan kansamme takia.
Hän tietää valkoisista asioita, joita me emme tiedä.
Sinun on muistettava.
En voi.
Tekeekö hän valkoisia sanoja?
Hän ei suostu yrittämään. Hän on vaikea.
Mutta hän on se, joka itkee.
Ehkä sinä olet vaikea.
Christine!
Joe, nappaa kanat!
- Poika kasvaa vauhdilla. - Niin tekee.
Billy, jätä koiranpennut.
Äiti, katso pentujani.
Kulta, tule isän luokse.
Hitto.
Hae lapset ja vie heidät sisälle.
- Mene! - Vie heidät taloon.
Christine!
Christine, missä sinä olet?
Olen täällä, äiti.
- Tule heti alas! - Miksi?
Tee mitä...
Pysy siellä. Mene piiloon! Kuulitko?
Pysähtykää.
Seis.
Willie! Willie!
- Keitä he ovat, Willie? - Näyttävät pawneeilta.
Isäni ja isäsi puhuvat heille.
- Mitä he haluavat? - En tiedä.
Alkakaa painua. Kuulitte kyllä.
Juokse, Christine!
Käskin juoksemaan!
Joe! Joe!
Christine!
Äiti! Äiti!
Äiti!
Tule, Kaksi Sukkaa. Pekonia.
Kuten Cisco, Kaksi Sukkaa on nykyään hyvä ystäväni.
Se ei vieläkään syö kädestäni -
mutta sen tarkat silmät ja korvat kertovat aina, kun jokin on vialla.
Tatanka?
Ei. En ole nähnyt biisoneja.
Valitan.
Oletteko nälkäisiä?
Minulla on ruokaa. Minulla on paljon ruokaa.
Kaikki, mitä näistä ihmisistä kuulin, oli väärin.
He eivät ole kerjäläisiä ja varkaita. He eivät ole mörköjä, kuten väitetään.
He ovat kohteliaita vieraita, ja pidän heidän huumorintajustaan.
Aito kommunikaatio on kuitenkin hidasta -
ja hiljainen mies on yhtä turhautunut kuin minä.
Etenemme enemmän erehdysten kuin onnistumisten kautta.
Olen halunnut kysyä, selvisikö löytämäni nainen -
mutta huomioiden rajoituksemme aihe on liian monimutkainen.
Yksi asia on kuitenkin selvä. Biisoneja ei ole.
Se painaa raskaana heidän mieltään.
Eilinen kohtaaminen oli toistaiseksi paras.
Minut on kutsuttu kylään, ja odotan vierailua innolla.
Odotimme sinua.
Kerro, että olemme iloisia, että hän tuli.
Hei.
Sinä...
täällä...
hyvä.
Kiitos. Tuntuu hyvältä.
Minusta tuntuu hyvältä.
Kysy, miksi hän on sotilaslinnakkeessa.
Sotilaslinnake...
- Tulet sinne... - Odota.
Mitkä ovat nimenne?
- Nimemme? - Mikä hänen nimensä on?
Hän on oikeassa. Meidän pitää ensin esitellä itsemme.
Hän...
Potku...
Potku?
Lisää.
Lisää potkua?
Lisää. Potkiva.
Potkiva.
Lintu? Lintu, Potkiva Lintu.
Potkiva Lintu.
Mikä hän...?
Onko hän päällikkö?
Ei.
Pyhä mies.
Entä sinun nimesi?
- En... - Miksi sinua kutsutaan?
Nousta ylös?
Seistä?
Seisoo? Seisoo.
Seisoo. Onko nimesi Seisoo?
Seisoo.
- Nyrkki. - Nyrkki?
- Nyrkki. - Seisoo Nyrkki?
- Seisoo Nyrkki. - Seisoo Nyrkki.
Pystyssä?
Niin.
Seisoo Nyrkki Pystyssä?
Seisoo Nyrkki Pystyssä.
Minä olen John Dunbar.
John... John Dunbar.
Kuin Tyhmä Karhu.
Ei, ei Tyhmä Karhu.
Dun...
bar.
Ei Tyhmä Karhu.
Dunbar.
Intiaanien kanssa on tapahtunut suuri läpimurto.
Preerialta löytämäni nainen puhuu englantia, ja tänään edistyimme.
Hän on valkoinen, ja vaikka en tiedä, miten hän päätyi tänne -
tiedän ettei hän ole vanki.
Vaikka en pelkää, en tunne oloani täysin tervetulleeksi.
Kutsun täytyi olla Potkivan Linnun idea.
Hän on innoissaan, ja haluamme kuin lapset tietää enemmän toisistamme.
Mutta huomaan pidättyväni.
Jostain syystä en halua vastata kaikkiin hänen kysymyksiinsä.
Ehkä velvollisuudentuntoni kieltää kertomasta liikaa.
Oli hyvä nähdä Fort Sedgewick taas.
Mutta odotan jo seuraavaa tapaamista naapurieni kanssa.
Tämä on silti kotini -
ja odotan valppaana täydennystä ja toivon -
että neuvotteluni kantavat hedelmää.
Biisoneja!
Biisoneja! Olen nähnyt biisoneja!
Biisoneja. Biisoneja. Biisoneja.
Tatanka?
Niin.
Lauman perään lähetettiin ratsastajia.
Kun olin hakenut tavarani Sedgewickistä -
koko heimo oli liikkeellä.
Heidän tehokkuutensa ja ripeä etenemisensä -
olisi tehnyt vaikutuksen keneen tahansa sotapäällikköön.
Tunnelma on korkealla, ja minusta on tullut epäilyttävän miehen sijaan -
aidosti kunnioitettu mies.
Minua tervehditään hymyillen ja arvostavin katsein.
Toisin sanoen minusta on tullut julkimo.
Luutantti.
- Luutantti. - Luutantti.
Tiedustelijat löysivät jäljet kertomastani paikasta.
Niitä ei ollut vaikea löytää.
Valtava kaistale myllättyä maata ylsi horisonttiin asti.
Oli vaikea kuvitella, miten monta biisonia tämä mahdoton näky vaati.
Luutantti.
Kuka tekisi jotain tällaista?
Aukea todisti, että kyseiset ihmiset olivat arvottomia ja sieluttomia -
eivätkä piitanneet siouxien oikeuksista.
Vankkurijäljet puhuivat selvää kieltä.
Sydämeni synkkeni, sillä tiesin, että metsästäjät olivat valkoisia.
Aamulla iloisesti raikuneet äänet -
olivat nyt yhtä hiljaa kuin laaksoon mätänemään jätetyt biisonit -
jotka oli tapettu vain kielten ja taljojen takia.
Luutantti.
Yhtäkkiä oli selvää, mitä oli tapahtunut.
Mieleni musteni, kun yritin vakuuttaa itselleni -
että metsästäjät olivat pahoja ja ansaitsivat tulla tapetuksi.
Mutta se oli turhaa.
Yritin uskotella, että Tuuli Hiuksissaan, Potkiva Lintu -
ja muut eivät olleet niin iloisia kostostaan.
Mutta he olivat.
Katsoessani tuttuja kasvoja ymmärsin -
että kuilu välillämme oli leveämpi kuin luulinkaan.
Yöllä, kun he juhlivat tulevaa metsästystä -
oli vaikea tietää, missä olla.
En tiedä, ymmärsivätkö he, mutta en voinut nukkua heidän kanssaan.
Kukaan ei katsonut oudosti, eikä kukaan syyttänyt minua.
Oli vain hämmentynyt kansa, joka ei voinut ennustaa tulevaa.
Oletko kunnossa? Oletko kunnossa?
En voi.
Ei, olen täysi.
Olen täysi. En voi... Enkä voi kertoa tarinaa enää.
Ei.
Haluatko kokeilla sitä? Haluatko kokeilla?
Tässä.
En voi. Tämä on liikaa.
Hyvä kauppa.
Tämä on... Tämä on hyvä kauppa.
Ei, en voi. Olen täysi. Minua väsyttää.
Ei!
- Ei, ei... - Luutantti!
Tatanka. Iso tatanka.
Iso tatan...
Tuo on hattuni.
Hei.
Sinulla on minun hattuni.
Se on minun hattuni.
Löysin sen preerialta. Se on minun.
Ei. Ei, sinä...
Minun hattuni.
Hattu kuuluu luutantille.
Hän jätti sen preerialle. Hän ei halunnut sitä.
Näet, että hän haluaa sen nyt.
Tiedämme, että se on sotilaan hattu.
Tiedämme kaikki, kuka sitä käyttää.
Jos haluat pitää sen, pidä sitten.
Mutta anna jotain siitä hyvästä.
Hyvä kauppa.
Siellähän sinä olet. Tule tänne, Cisco.
Jokainen päivä täällä tuntuu päättyvän ihmeeseen.
Ja mitä Luoja onkaan, kiitän häntä tästä päivästä.
Pidempään viipyminen olisi ollut hyödytöntä.
Meillä oli kaikki liha, jonka pystyimme kantamaan.
Metsästimme kolme päivää. Menetimme puoli tusinaa ponia -
ja vain kolme miestä loukkaantui.
En ole tuntenut niin nauravaa kansaa -
niin perheelle ja toisilleen omistautunutta.
Ainoa mieleeni tullut sana oli "harmonia".
Olen usein kokenut olevani yksin, mutta ennen tätä iltapäivää -
en ollut tuntenut oloani näin yksinäiseksi.
Tein pitkän partioinnin. Ei raportoitavaa tänään.
Turha aika vain pitkästyttää minut loputtomilla yksinäisillä tunneillaan.
On vaikea löytää yhtään intoa velvollisuuksilleen -
ja linnake alkaa rapistua.
Totuus on, että kaipaan ystävieni seuraa.
Näen heidän kasvonsa, mutta se ei vain riitä.
Huomenna käyn heidän luonaan.
Se voi olla tungettelevaa, mutta mitä se haittaa?
Ovathan he naapureitani.
Yön äänet rauhoittavat jo tuttuudellaan.
Elämäni preerialla on hyvää, ja pääosin olen tyytyväinen.
Intiaanit eivät kiehdo minua pelkästään uteliaisuudesta.
Jokin viisaus heissä vetää puoleensa vahvemmin kuin velvollisuus armeijalle.
Mene kotiin! Mene kotiin!
Hitto vieköön.
Hei! Luoja! Mene kotiin!
Mene! Mene kotiin, Kaksi Sukkaa.
Paha susi. Paha susi!
Olit oikeassa. Hän ei ole tavallinen valkoinen mies.
Hän tarvitsee oikean nimen.
On syksy, ja vietän yhä enemmän aikaa uusien ystävieni kanssa.
Olen saanut heiltä oman majani, ja viihdyn siellä hyvin.
Puhumme päivittäin, mutta Potkiva Lintu on tyytymätön minuun.
Hän kyselee aina, montako valkoista on tulossa.
Kerron, että he luultavasti vain kulkevat alueen läpi.
Mutta puhun puolitotuuksia.
Jonain päivänä heitä on liikaa, mutta en voi kertoa sitä.
Seisoo Nyrkki Pystyssä tietää, että en kerro kaikkea -
mutta hän ei onneksi ole sanonut mitään.
Pawneeita vastaan järjestetään pian sotaretki, ja pyysin päästä mukaan.
Minusta tuntuu, että tein virheen -
mutta en voinut perua sanojani.
He ovat ystäviäni, ja käsittääkseni pawneet ovat olleet heille ankaria.
Toivottavasti en ole mennyt liian pitkälle.
Tule sisään.
Istutaanko?
Potkiva Lintu haluaa tietää -
miksi haluat sotia pawneeita vastaan.
He eivät ole tehneet mitään sinulle.
He ovat siouxien vihollisia.
Vain sioux-soturit menevät.
Kerro, että olen ollut sotilas kauemmin -
kuin monet nuoret miehet, jotka menevät tähän sotaan.
Kerro.
Hän sanoi, että siouxien tapa olla sotilas -
ei ole valkoisten tapa.
- Et ole valmis. - Ymmärrän.
Mutta kerro, että en opi tapoja leirissä.
Hän myös pyytää -
huolehtimaan hänen perheestään, kun hän on poissa.
Hänen pyyntönsä on suuri kunnia sinulle.
Sano, että olisi ilo suojella hänen perhettään.
Hän kiittää Tanssii Susien Kanssaa tulosta.
Kuka on Tanssii Susien Kanssa?
Se on nimi, jolla kaikki -
kutsuvat sinua nyt.
Tanssii...
Aivan.
Se päivä.
Tanssii Susien Kanssa.
Miten se sanotaan?
Jatka valkoisen miehen puhetta, jos haluat.
Haluan puhua sitä.
Olen täällä.
Kävellään.
Leikkasin tämän pois.
Ajoin sen pois. Lisää.
Ruoho kasvaa preerialla.
"Ruoho kasvaa preerialla"?
- Väärin. - Väärin?
Sanoit "tuli elää preerialla".
Niinkö?
Ei naureta kuitenkaan.
Yritä tätä.
"Tuo mies on soturi."
Uudestaan.
"Tuo mies on soturi."
Selvä.
Tuo mies...
on... - Oikein.
...on luu!
Eikö niin?
Ei.
Eikö?
Yritä tätä.
Miten sanotaan "kaunis"?
Mitä te teette?
Istumme varjossa, koska on kuuma.
Minulla on nälkä.
Miten Tanssii Susien Kanssan kanssa menee?
Mitä tarkoitat?
Miten hän oppii?
Hän oppii nopeasti.
Mitä luulit, että tarkoitin?
Vedenhakuunko?
Salli meidän viedä sinut.
Miten sait nimesi?
En ollut kovin vanha -
kun liityin heihin.
Ja minut laitettiin töihin.
Työskentelin lujasti joka päivä.
Oli yksi nainen -
joka ei pitänyt minusta.
Hän kutsui minua pahoilla nimillä ja joskus...
Löi minua?
Ja eräänä päivänä hän -
kutsui minua niillä pahoilla nimillä -
kasvot lähekkäin -
ja minä löin häntä.
En ollut kovin iso, mutta hän kaatui.
Hän kaatui kovaa eikä liikkunut.
Ja seisoin hänen yllään nyrkki pystyssä -
ja kysyin, onko muita naisia -
jotka haluavat nimitellä minua.
Kukaan ei kiusannut sen jälkeen.
Enpä uskonutkaan.
Näytä minulle.
Näytä, minne löit häntä.
Mikset ole naimisissa?
- Olen pahoillani. - Pitää mennä.
Olen pahoillani.
- Voinko auttaa? - Ei.
Etkö puhu tänään?
En puhu.
Jotkut sanoista ovat vääriä, mutta opit nopeasti.
Mitä kertoisin tänään?
Kysyn Seisoo Nyrkki Pystyssästä.
Miksi hänellä ei ole miestä?
Hän suree.
En ymmärrä...
En ymmärrä "suremista".
Hän itkee jonkun tähden.
Kenen?
Ei ole oikein puhua kuolleista.
Mutta olet uusi, joten kerron.
Hän itkee miehensä perään.
Hänet tapettiin jokin aika sitten.
Siksi löysit hänet preerialta.
Kuinka kauan hän itkee?
Potkiva Lintu päättää, milloin hän on valmis.
Hän löysi naisen, kun tämä oli hyvin nuori.
Väki puhuu sinusta.
Mitä he sanovat?
He ovat ylpeitä lääkkeestä -
jota sinä ja Tanssii Susien Kanssa teette.
Loukkasin häntä, pitää puhua hänelle.
Et voi. Hän lähti.
Hän lähti aamulla.
Tanssii Susien Kanssa rakastaa Seisoo Nyrkki Pystyssää.
Ajattelit varmaan:
"Miksei hän kirjoita?"
Hei, Kaksi Sukkaa.
Tule.
En satuta sinua. Tule. Voit kyllä.
Voit tehdä tämän.
Tule.
Tämä on helppoa.
Helppoa, Kaksi Sukkaa.
Minulla on suruaika.
Kukaan ei saa tietää.
Niin.
Pitää varoa. Meidän pitää varoa.
Hyvä on.
Odota.
Odota, odota.
Mitä?
Ongelmia.
Pawneet tulevat pian. 40 - 50 miehen joukko.
Cheyennet löysivät heidät pohjoisesta läheltä leiriä.
Kivivasa, odota. Tulen perässä.
Pawneet eivät halua hevosia vaan verta.
Hae aseesi ja tule luokseni.
Minä menen.
Minä haen ne.
Kivivasa, odota.
Minulla on aseita.
Minulla on paljon kivääreitä.
- Linnakkeessa? - Niin.
Ei. Matka on pitkä, eikä miehiä riitä.
Aseet tekevät yhdestä soturista kaksi.
Ota yksi mies ja mene nopeasti.
Hymyilee Paljon lähtee kanssani.
Hyvä!
Ammu sillä!
Oli vaikea selvitellä ajatuksiani.
En ollut ollut tällaisessa taistossa.
Ei ollut synkkää poliittista tavoitetta.
Ei ollut sotaa maasta, rikkauksista tai vapaudesta.
Se käytiin ruokavarastoista -
jotka turvaavat talvemme -
suojellen naisia, lapsia ja rakastettuja -
vain parin metrin päässä.
Kivivasa oli suuri menetys -
mutta edes vanhimmat eivät muistaneet yhtä selvää voittoa.
Ja aloin vähitellen katsoa sitä uudella tapaa.
Tunsin uudenlaista ylpeyttä.
En ollut tuntenut John Dunbaria ennen.
Ehkä itse nimellä ei ollut merkitystä.
Mutta kun kuulin sioux-nimeni yhä uudelleen -
tiesin ensi kertaa, kuka todella olin.
Nuorena hän ylpeili rohkeudellaan -
ja kuinka suuri päällikkö hänestä tulisi.
Hän luuli tehneensä vaikutuksen.
Kun yllätimme pienen biisonilauman preerialla -
tämä rohkea soturi pinkaisi ensi hätään puuta kohti.
Hän olisi unohtanut minut, ellei hän olisi tarvinnut apuani kiipeämisessä.
Istuimme siellä koko päivän, kun vanha lehmä kiersi alhaalla.
Se piti meteliä ja iski päätään puuhun.
Minne menet? Tänään pelataan.
Hevosenselän pelit ovat aina hyviä.
Väsyttää. Hevosenselkä sai jo hyvän kiväärini.
Hyvää yötä.
Kuinka kauan Seisoo Nyrkki Pystyssä suree?
En tiedä.
Toivottavasti ei kauan.
Tapahtuiko jotain?
Mitä?
Hän löysi uuden rakkauden.
Kenet?
Mitä luulet?
Kerro.
Tanssii Susien Kanssan.
Oletko varma?
Kun näet heidät yhdessä, niin tiedät.
Mitä ihmiset sanovat?
He pitävät heistä parina.
Kukaan ei ole vihainen?
Se käy järkeen. He ovat molemmat valkoisia.
Minun kai pitäisi sanoa jotain.
Hän on nyt tyttäresi.
Tiedän.
Ei se mitään. Et voi nähdä kaikkea.
Lopeta. Lopeta pelisi.
Seisoo Nyrkki Pystyssä.
Et pidä enää suruaikaa.
Istu, istu.
Puhutaan että haluat naimisiin.
Kenen kanssa?
Seisoo Nyrkki Pystyssän.
- Eikö niin? - Hän suree.
Ei enää.
Potkiva Lintu vapautti hänet.
Vapauttiko?
Mitä vielä odotat?
Potkiva Lintu käski odottaa.
Voi mennä pitkäksi odottaminen.
Hymyilee Paljon näki Potkivan Linnun ratsastavan preerialla...
ja puhuvan itsekseen.
Lääkemiehelle on kova paikka tietää viimeisenä.
Mitä teen?
Olet aika köyhä etkä saa sioux-tyttöä ilmaiseksi.
En tiedä, pääsetkö naimisiin.
On minulla hevonen...
Liian paljon lääkettä.
Luuletko että hevonen on liikaa lääkettä?
Liikaa tytöstä.
Odota täällä. Ehkä voimme auttaa.
Odota.
Enhän minä muuta teekään!
Koko kylän väki otti osaa keräykseen puolestani.
Heidän anteliaisuutensa oli hämmästyttävä.
Mitä arvokkaampi lahja oli, sitä mieluummin se annettiin.
Köyhemmätkin halusivat antaa eläimiä, mihin heillä ei ollut varaa.
Oli vaikea kieltäytyä heidän lahjoistaan.
Musta Saali oli arvoitus.
En arvannut hänen ajatuksiaan, eikä hän tarjonnut neuvoja tai rohkaisevia sanoja.
Saatoin olla naurunaihe vitsissä, johon osallistui koko kylän väki.
Mutta pidin pääni.
Tuuli Hiuksissaan sanoi, että jos kaikki lahjat olivat poissa aamulla -
tarjoukseni oli hyväksytty.
Vietin unettoman yön miettien, minkä virheen olin ehkä tehnyt.
Minulla ei ollut aavistustakaan, miten Potkiva Lintu päättäisi.
Käänny.
Näytät hyvältä.
Mies, jota hän suri...
Hän oli paras ystäväni.
En tiennyt sitä.
Hän oli hyvä mies.
On ollut vaikea pitää sinusta.
En ole ajattelija kuten Potkiva Lintu.
Tunnen aina vihaa ensin.
Kysymyksiini ei ollut vastausta.
Mutta nyt luulen, että hän lähti, koska olit tulossa.
Niin sen näen.
Tämä on hyvä päivä minulle.
Ja minulle.
Jos haluat tämän miehen, ota hänen kätensä omaasi.
En ollut avioitunut ennen.
En tiedä, onko kaikilla sulhasilla sama kokemus -
mutta kun Potkiva Lintu alkoi kertoa, mitä sioux-aviomieheltä odotettiin -
mieleni alkoi harhailla sulkien kaiken paitsi hänet ulkopuolelle.
Hänen asunsa pienet yksityiskohdat -
hänen muotonsa ääriviivat -
valon hänen silmissään -
hänen pienet jalkansa.
Tiesin, että rakkautemme kestäisi.
Kuulitko kaiken, minkä sanoin?
Kyllä.
Hyvä, vie hänet sisään.
Hän on vaimosi.
Hyvä.
Kiitos.
Hei.
Tanssii Susien Kanssan ovi on nykyään usein kiinni.
Lapsen tekemisessä on varmaan ongelmia.
Ei siinä mitään ongelmia ole.
Suljetaan savuläppä, niin tulevathan ulos.
Tanssii Susien Kanssa, oletko siellä?
Tänään ratsastan kaukaiseen paikkaan.
Ottaisin sinut mukaani.
On hyvä olla ulkona.
Niin varmasti.
Yritämme lasta.
Ei odotusta?
Ei odotusta.
Ajattelin juuri, että kaikista elämän poluista -
yksi on tärkein.
Se on aidon ihmisen polku.
Olet sillä polulla, ja se on hyvä nähdä.
Kutsumme sinua Ahkeraksi Mehiläiseksi.
Sanotaan että kaikki eläimet syntyivät täällä.
Että täältä ne levittäytyivät preerioille ihmisen ravinnoksi.
Vihollisillemmekin tämä on pyhä paikka.
Täällä on hiljaista.
Odotetaan näitä ihmisiä.
Ei. Heidän lähdöstään on jo viikko, ehkä enemmänkin.
Juotetaan hevoset ja lähdetään kotiin.
Kysyt aina valkoisista.
Haluat aina tietää, montako on tulossa.
Heitä tulee paljon, ystäväni.
Enemmän kuin voi laskea.
Montako?
Kuin tähtiä.
Pelkään siouxien puolesta.
Kymmenen Karhuan pitää kuulla tästä.
Tätä käyttäneet miehet tulivat -
isoisäni isoisän aikaan.
Lopulta ajoimme heidät pois.
Sitten meksikolaiset tulivat. He eivät tule enää.
Aikanani teksasilaiset tulivat.
He ovat samanlaisia kuin muut.
He ottavat kysymättä.
En tiedä, olemmeko valmiita näitä ihmisiä varten.
Mutta olet oikeassa. He jatkavat tuloaan.
Kun ajattelen sitä, katson tätä kypärää.
Maamme on kaikkemme, ja taistelemme siitä.
Huomenna puramme kylän -
ja siirrymme talvileiriin.
Onko sinulla kaikki sotilaslinnakkeesta?
Kyllä.
Siellä ei ole mitään minulle.
Se on hyvä.
Päiväkirja.
Seisoo... Odota!
- Se on tärkeää! - Ei!
Kirjan sanat ovat polku, jota seurata.
Se kertoo kaiken elämästäni. Minun pitää saada se.
Riittää.
Emme voi odottaa sinua.
Otan teidät kiinni.
Inkkari! Inkkari!
Ampukaa se! Inkkari!
Ei!
Pysy alhaalla.
Voi luoja!
Voi luoja.
Kaikki kunnossa.
Jotain on sattunut.
Tanssii Susien Kanssa ei tule.
Hänellä on ongelmia.
Lähetä kaksi hyvää miestä linnoitukseen.
Spivey.
- Spivey! - Niin, kersantti?
Kerro majurille, että hän herää.
Ala liikkua, mäntti.
Sait melkoisen mustan silmän -
etkö vain?
Majuri tulee.
Puhuuko hän englantia?
En tiedä, sir.
Puhutko englantia?
Puhutko englantia? Puhu!
Puhun englantia.
Kuka olet?
Luutnantti John J. Dunbar. Tämä on asemapaikkani.
Miksi olet pukeutunut noin?
Tulin Fort Hayesista huhtikuussa, mutta täällä ei ollut ketään.
Onko todisteita siitä?
Päiväkirjani on petilläni. Käskyt ovat siinä.
Se kertoo kaiken.
Spivey, sinä ja Edwards olitte ensimmäisiä täällä.
Löysittekö mitään? Päiväkirjan?
Emme löytäneet mitään, sir.
Missä Edwards on?
Ulkona.
Hänkään ei löytänyt mitään.
Hakekaa Edwards.
Muutuit inkkariksi, etkö vain?
Etkö vain?
Mikä nimesi olikaan?
Dunbar.
D-U-N-B-A-R. John.
Ja upseeri.
Voi luoja... Luitko käskyni?
En.
Ne ovat päiväkirjassani.
Käskyjä ei ole.
Eikä päiväkirjaakaan.
Mikset olet univormussa?
Minun pitää päästä asioille.
Kersantti, huolehtikaa asiasta.
Mennään.
- Hän on valkoinen. - Näyttää valkoiselta.
- Sanoo olevansa sotilas. - Ei sotilas vaan upseeri.
Tehdäänkö kunniaa vai ammutaanko?
Sinä siinä, silmät eteen.
Käskin silmät eteen!
- Älkää ampuko! - Turpaan vain!
Mikset ole univormussa?
Mitä armeija täällä tekee?
Luutnantti esittää kysymykset.
Bauer.
Tehtävämme on...
Pidätämme vihollisia ja palautamme varastettua omaisuutta -
ja vapautamme iskuissa otettuja valkoisia vankeja.
- Täällä ei ole vihollisia. - Me päätämme siitä.
Jos toimit oppaana ja tulkkina -
toimesi arvioidaan uudelleen.
- Mitkä toimet? - Kaikella...
Petturin asemasi ehkä paranee, jos suostut -
yhteistyöhön Yhdysvaltain armeijan kanssa.
Täällä ei ole mitään tehtävää teille.
Suostutko yhteistyöhön vaiko et?
Puhu!
Nimeni on Tanssii Susien Kanssa.
Mitä tuo oli?
Minulla ei ole sanottavaa.
Ette ole puhumisen arvoisia.
Kersantti, muodostakaa ryhmä ja viekää mies joelle.
- Antakaa hänen siistiytyä. - Selvä, sir.
Et sinä, Spivey.
Luutnantti. Luutnantti!
Majurilla on asiaa.
Hei, Spivey.
Hei, Spivey. Onko paperia?
- Mitä sinä siitä? - Anna vähän, mäntti.
- Osaatko lukea? - En osaa. Mitä pirun väliä?
Et sinäkään osaa. Anna paperia.
- Anna nyt jo! - Malta vähän!
Bauer!
Päästä irti!
Litki pois, inkkari.
Senkin paskiainen! Tapan sinut!
Kaikki kunnossa.
Tulee nälkä, siinä kaikki. Ehkä sillä ei ole väliä.
Kuulin, että sinut lähetetään takaisin Hayesiin.
Ja kun pääset sinne, sinut hirtetään.
- Unohda hänet. - Hyvä on sitten.
Hei, Spivey, mikä tuo on?
Se näyttää seuraavan.
Hitto, ammun sen.
Haha. Ohi meni.
- Älä jumalauta ammu. Se on minun. - Minä näin sen ensin. - Varo vähän!
Tyhmä paskiainen. Se ei edes liiku.
Odota! Se on minun.
Ammu se!
Ammu se, Edwards. Se seisoo tuolla.
Eikö poikaa pelota?
Ammu se!
- Jeesus Kristus! - Helvetti.
Bauer, irrota hänet!
Hän olisi voinut tappaa sinut.
Hoidan tuon mokoman.
Istu alas, helvetti!
Se siitä. Sain sen!
Täysosuma, pojat.
- Paskiainen! - Spivey!
Nouse!
- Nouse! Ammun... Nouse!
- Ylös siitä! - Spivey!
Ala nousta! Nouse ylös!
- Spivey! - Mitä?
Jos lyöt vielä kerran vankia, panen sinut rautoihin.
Miehet takaisin tänne!
Helvetti!
Rautoihin joka mies, joka ei pysy ruodussa.
Se koskee sinuakin, Bauer.
Vankia ei enää hakata. Onko selvä?
Onko selvää puiden takana?
Molemmin puolin?
Selvä. Mennään.
En näe ketään.
Intiaaneja!
Bauer!
Ei.
Tanssii Susien Kanssa on hiljainen nykyään.
Onko sydän huonona?
Sotilaiden tappo joella...
oli hyvä asia.
Ei vaivannut tappaa heitä. Se oli hyvä tehdä.
Mutta nyt sotilaat vihaavat minua enemmän kuin ketään.
He pitävät minua petturina.
Ja he jahtaavat minua.
Ja kun he löytävät minut, he löytävät teidät.
Minusta olisi viisasta siirtää leiri nyt.
Minä lähden.
Pitää mennä puhumaan niille, jotka kuuntelevat.
Hiljaa. Satutat korviani.
Jätä sinäkin.
Olet ainoa tuntemani valkoinen mies.
Olen miettinyt sinua paljon. Enemmän kuin tiedät.
Mutta olet väärässä.
Sotilaiden etsimää miestä ei enää ole.
Nyt on vain sioux, jonka nimi on Tanssii Susien Kanssa.
Poltetaan hetki.
Kymmenen Karhua tarkoitti aina enemmän kuin hetkeä.
Hänen teoissaan oli aina tarkoitus, ja hän halusi minun jäävän.
Mutta olin varma itsestäni.
Olin tekosyy, ja vain sen sotilaat tarvitsivat löytääkseen paikan.
Painostin häntä minkä voin leirin siirtämiseksi -
mutta lopussa hän vain hymyili ja puhui yksinkertaisista iloista.
Hän muistutti, että hänen iässään kunnon tuli voittaa kaiken.
Kymmenen Karhua oli ainutlaatuinen mies.
Eikö mitään sanottavaa?
Mitä voin sanoa?
Mitä mielessäsi onkin.
Olet tehnyt päätöksen.
Paikkani on kanssasi.
Menen, minne sinäkin.
Et pelkää?
En.
Kymmenen Karhua tietää, että lähdemme lumen mukana.
Kerroitko kaikille?
En kaikille.
Ei se mitään.
Sait piipun valmiiksi?
Hyvä piippu.
Miten se savuaa?
En polttanut sillä.
Sinä ja minä olemme tulleet pitkälle.
En unohda sinua.
Tanssii Susien Kanssa!
Olen Tuuli Hiuksissaan!
Näetkö, että olen ystäväsi?
Näetkö, että olet aina ystäväni?
Kersantti! Tänne heti!
Kolmetoista vuotta myöhemmin menetettyään kotinsa ja biisonit -
viimeiset vapaat siouxit antautuivat -
valkoisille viranomaisille Fort Robinsonissa Nebraskassa.
Tasankojen suuri hevoskulttuuri oli poissa -
ja Amerikan raja pian historiaa.